Kapitel 1 Det brusende hav
Wales' kyst, 852 e.Kr.
Hvis I to holder vagt, kigger I den forkerte vej.
De skyder jer i ryggen.
-Vi kiggede bare. -Du vil se en masse i morgen, Runar.
-Sov nu. -Skal vi møde farbror Skuld i morgen?
-Om nogle dage. -Fortæl om lejren.
Den er meget større end den her. Den er meget mere end en lejr.
Det er snarere en by.
-Farbror må være kendt her. -Det er vores navn, der er kendt.
Jeg efterlod din farbror her, så de ikke kom til at glemme det.
Inden jeg ankom.
Du bærer mit navn, men for at blive en Jarl skal man fortjene det.
-Hvis du har, hvad det kræver. -Jeg kan slås.
-Det kan jeg også. -Du kan knap nok holde et sværd oppe.
Alle kan lære det, unge mand. Men at være god til at slås-
-gør ikke en til en god leder.
Vent og se. Jeg bliver Jarl over hele dette land en dag.
Og jeg vil finde et andet sted at være det.
Det er muligt, Runar. Folk her er venlige og jorden frugtbar.
Lige til at tage. Her er alt muligt.
-Så... hvordan finder vi byen? -Tja...
Hvad er det?
-Vitharr! Runar! Flygt! -Hurtigt! Løb!
Skynd jer!
Til angreb!
-Jeg kan hjælpe til! -Gør, som hun siger, søn.
-Flygt, Vitharr! -Jeg kan slås!
Der er far!
Kapitel 2 Vinden i asken
Hellige far, våg over mig. Giv mig mod og en sikker passage.
Jeg er en søn af din menighed.
Lad mig leve en dag til.
Drik.
Hvad vil du gøre?
Finde drengen. Og dræbe ham.
Vi sørger alle over din søn... men han døde med ære.
Ja, med æren af at få hovedet knust af en sten.
-Han har en dags forspring. -Han er vildfaren... og såret.
-Han ser os komme. Vær fornuftig. -Jeg kan ikke lade ham slippe væk.
Det var ikke en del af planen.
-Det er kun en dreng. -Min søn var kun en dreng.
Hvis I vil følge det svin, så gør det. Jeg skal bruge fire frivillige-
-til at jage den hedning, der dræbte min søn.
Bror! Bror, tilgiv mig! Tilgiv mig.
Det er for sent, Vitharr!
Du havde ansvaret for hende, men svigtede hende.
Undskyld...
Find din farbror. Find Skuld. Dræb den mand, der gjorde det her.
Hævn os!
Kom så!
Hvad gjorde du?
Jeg bad dig tage dig af hende!
Du svigtede mig! Du er værdiløs!
Værdiløs!
Han er her!
Wyman!
Vær forsigtige.
-Hvad er det her? -Et kort.
Han leder efter noget.
Brænd det hele ned. Pas på fælder.
Hvad så med ham?
Han overlever ikke. Gør en ende på hans lidelser.
Vent! Wyman?
Nej...
Vent!
Kapitel 3 Den tavse gud
Du lever stadig, nordbo.
Jeg har gjort, hvad jeg kan. Hvil dig.
Dit liv er i Guds hænder nu.
Dette er et helligt sted. Våben er ikke tilladte.
-Hvis I søger mit råd... -Vi søger en dreng. En nordbo.
Har han været her?
Hvad vil I ham?
-Har han været her? -Ja, det har han.
Han er indenfor.
Det er for sent.
Hedningen døde i nat. Han havde en blødning i hovedet.
Vær venlig...
Dette er hellig jord.
Hvorfor håner han mig?
Først tog han min kone... og så min søn.
Og nu nægter han mig hævn.
Dit tav gør mig ondt, men vi har ikke ret til hævn.
-Du må lægge det i Herrens hænder. -Disse nordboer tror ikke på den slags.
Så hvorfor skulle jeg gøre det?
De er hedninge. De tror på usandheder, og de bespotter.
Har du mødt mange af dem?
Hvordan kan vi hævde, at de tager fejl?
Jeg opfostrede min søn til at tro på din Kristus...
...men han fik sit hoved knust.
Du tvivler måske nu, men han er på et bedre sted.
-Han er derude og rådner i sandet. -Jeg vil bede for ham.
Spar dig dine ord, præst.
Nordboernes guder mener vist, at hævnen er retfærdig.
Men ville de have lyttet, hvis jeg havde troet på dem?
Brænd liget. Det er deres skik.
-Tak... -Hvil dig.
Pastinak.
Kål.
Ild.
Skål.
Sov.
Find din farbror. Dræb dem! Hævn os!
Vitharr!
Hvor er dine slægtninge?
Slægtninge?
Dine forældre? Din familie?
De er døde.
Jeg leder efter en by.
Min farbror bor der.
Men jeg kan ikke finde den.
Leder du efter dette sted?
-By? -Ja, by.
Hvor langt væk er det?
Hvor langt?
Jeg vil bede til, at det ikke kommer i brug.
Hvor fandt I det her? Hvor er min farbror?!
Bliv her!
Hvor fandt I det her?
Kender du Skuld? Hvor er han?
-Hvad vil han, Nara? -Det ved jeg ikke.
Handel.
Skuld er min farbror. Jeg er hans nevø.
Hvor er han?
Han er Skulds søn.
Jeg er Vitharr.
-Vitharr. -Vitharr?
-Ja. -Nara.
Tak, Nara.
Nara. Nara, vent.
Jeg skal finde min farbror.
Jeg ved ikke engang, hvordan jeg skal klæde mig.
Eller hvem der er den sande Gud.
Hvis min familie er hos dig, så pas godt på dem.
Og giv mig styrke til at hævne dem.
Vitharr!
Stop!
Hent ham.
Kapitel 4 De faldnes sal
Må Mars Ultors stråler skinne på de værdige!
Og give dem ære!
Hils, alle sammen!
Nej, jeg kan ikke....
Våben.
Drabet!
Er du... Er du dansker?
Hvad vil de os?
Er du dansker?
-Fra Hedeby, og du? -Jeg er fra Ribe.
-Ribe? Jeg har været der. -Virkelig?
For mange år siden.
Min far var Asbjørn Tøresen, Jarl af Ribe.
Han er en god mand.
Ja, det var han. Han blev dræbt, da vi kom hertil.
Det gør mig ondt.
Hans ankomst til Valhal vil blive fejret stort.
Hvis han er din far, kender jeg også din farbror.
-Skuld. -Ja, han er Jarl over et stort samfund.
-Nogle kalder ham konge. -Konge?
Hvordan fandt du det sted?
Hvis vi kan flygte, fører jeg dig dertil.
Hvad vil de gøre ved os?
Vi slås. Vi slås eller dør.
-Hvor længe har du været her? -Det kan jeg ikke huske.
Så må du slås godt.
Og du?
-Jeg har set tilstrækkeligt. -Du vil se mere end det her.
Skal vi slås mod hinanden?
Med tiden.
Jeg hedder Herja.
Vitharr.
Hvis det her er min sidste aften i live, er det en ære at tilbringe den-
-med kongens nevø, Asbjørns søn.
Så er det nu.
Et godt råd?
Han halter.
Hold afstand og angrib benet. Underhold dem, til våbnene kommer.
Våben?
De bliver kastet ned, når deres leder giver ordre.
Han vil vælge øksen.
Den er tung, så han bevæger sig langsomt.
-Jeg havde valgt spyddet. -Vælg spyddet...
Held og lykke.
Du havde ret.
Jeg burde have valgt spyddet.
Han havde et dårligt ben, men en god højrehånd.
Tak.
Det var så lidt.
Vi vidste, at denne dag ville komme.
Et godt råd?
Du har ikke en chance.
Din modstander er alt for god.
-Nå? Men jeg kende alle hans kneb. -Du ved kun, hvad han ønsker, du ved.
Hvis du kunne forvandles til denne sten nu, hvor ville du så gerne være?
Foran min farbror.
Ville han hjælpe dig med at hævne din familie?
-Og ville din smerte forsvinde? -Måske.
Se dig omkring.
At dræbe gør ingenting bedre. Det inspirerer kun vanviddet.
Jeg kan ikke tænke på noget andet.
Hvad ville du, før manden dræbte din familie?
Hvad drømte du om? Hvad ville du i fremtiden?
Jeg ville erobre verden.
Bevise for guderne, at jeg var værdig til en plads ved deres side.
Nu ved jeg ikke længere, hvad jeg vil.
Hvorfor ikke?
Vitharr?
Der var en tid, hvor jeg var alene i skoven.
Og for første gang følte jeg ingen byrde på mine skuldre.
Jeg tænkte ikke på noget andet end nuet.
Det kunne være farligt og ensomt, men...
...det gav mening.
Jeg følte mig hjemme.
Men menneskene er fulde af had. De er bange og forvirrede.
De slås om guder, som aldrig besvarer deres bønner.
Ikke alle er sådan.
Hvor ville du være, Herja?
Hjemme hos min mand og lille pige.
Du har ikke fortalt, at du har en familie.
Jeg ville ikke minde dig om alt det, du har mistet.
Hvor gammel er din lille pige?
Hun må være fem år nu.
Den smukkeste lille pige.
Hun er grunden til, at jeg ikke giver op. At jeg ikke er blevet knækket endnu.
Hold fast i det.
Det er bedre at slås for de levende end for de døde.
Vi ses på den anden side, min ven.
Hvad venter du på?
Hvis du ikke begynder, dræber de os begge.
Kom nu, Herja!
Guderne kræver det ultimative offer!
Våben.
Jeg sagde, du skulle tage spyddet.
Fangerne flygter!
Vitharr!
-Hvad laver du? -Tag tilbage til din familie.
Flygt!
Jeg nyder at se dig slås, vilde.
Guderne er på din side i kamp.
Hvornår holder du op med at udnytte vores tålmodighed?
I dag dræbte du mine mænd, og din ven stjal min hest.
Jeg kan ikke lade det gå ustraffet.
Du får ikke mere mad i dag.
Lad os se, hvor længe guderne er om at forlade dig.
Lad os se, hvor lang tid det tager.
Vågn op, Vitharr.
Runar...
Undskyld, at jeg svigtede dig.
Tag det roligt, jeg tilgiver dig.
Når du er parat, er vi her for dig.
Vitharr?
Farbror...
Hvordan går det med dig?
Du godeste... Du er stadig i live.
Jeg er Dominus Cassius, den sidste fra det romerske imperium.
Dræber du mig, slave, udsletter du det sidste af...
Jeg forstår ikke, hvad du siger.
Tag dig af ham. Han er meget svag.
Hent vand!
Kapitel 5 Den hylende ulv
Du kom tilbage.
I sidste øjeblik, ser det ud til.
Tak, Herja.
Det var det mindste, jeg kunne gøre.
For kongens nevø.
Jeg kunne næsten ikke genkende dig, Vitharr.
-Du er kun skind og ben. -Det er længe siden, farbror.
Du var 13, da jeg så dig sidst.
Du legede med et træsværd og drømte om eventyr.
Nu er du en mand... med et sværd af stål.
Og en historie at fortælle.
Du ser ud til at have det godt, farbror.
Alle de mennesker.
Følger de dig?
-Det er ikke kun vores folk. -Nej, de er fra hele området.
Så de kalder dig konge nu?
Nogle gør.
Jeg havde håbet, at din far og jeg skulle regere sammen.
Tja... Vi blev overfaldet, så snart vi ankom.
Mor... Far...
-Runar. -Det ved jeg.
-Gør du? -Jeg handler med mange klaner.
Jeg hørte om det ikke længe efter.
Hvis jeg havde vidst, at du overlevede... så var jeg ikke holdt op med at lede.
Nuvel...
-Vi er her nu. -Ja.
Du og jeg har fået en chance til.
Vi kan regere sammen. Skabe et imperium, som din far-
-kun kunne have drømt om.
Hvad med manden, der dræbte ham?
Jeg ved, hvad han hedder.
Sig det.
Han kaldes Wyman.
Kender du ham?
Når man gør, som jeg har gjort...
Handlet og kommunikeret... og forsøgt at skabe noget bedre...
...får man både allierede og fjender.
Wyman er en farlig mand. En krigsherre.
Han tror, at fred kun kan opnås ved hjælp af vold.
Han har skabt store problemer for mig tidligere.
Hvorfor ville han dræbe far?
-Det var måske kun uheld. -Det har jeg svært ved at tro.
Han frygtede ham måske.
Din far kæmpede for tingene. En trussel mod en i hans position.
Ligesom jeg.
Jeg har fået at vide, at Wyman... ikke befinder sig ret langt herfra.
Bliv her, til du er frisk igen.
Så finder vi ham.
Vi vil få vores hævn.
Lige nu skal du spare på kræfterne.
Du minder mig om ham.
-Forbered mændene og gå til teltene. -Ja, herre.
Hvorfor lader du drengen leve? Før ville du se dem alle døde.
Dæmp dig.
Han dræbte min søn med en sten. Han ydmygede mig foran mine mænd.
Han håner mig og nægter min hævn.
Og det skyldes at du ikke kunne udføre din opgave.
Så giv mig en chance til. Jeg dræber ham gratis.
Her og nu.
Hvorfor dræber du ikke drengen?
Fordi han er min nevø.
Du sagde selv, at din bror opildnede til krig.
Hvad får dig til at tro, at hans søn ikke vil hævne, hvad du har gjort?
Jeg tror, at Gud skånede ham af en grund.
For at give mig en chance for at sone mine synder.
Du har kun lige taget denne gud til dig. Lad mig fortælle dig om ham.
Han blæser på, hvad vi gør. Han elsker os ikke.
Gud har måske forladt dig, Wyman.
Og din søn. Men jeg føler hans nærvær overalt. Han vejleder mig.
Han taler til mig og siger, når jeg skal bygge... og når jeg skal ødelægge.
Jeg har ikke fulgt dig hidtil på grund af en guddommelig ret til at regere.
Jeg har fulgt dig, fordi du har bevist, at du er en god leder.
Hvis du skåner drengen, må du tænke på konsekvenserne.
Det har jeg gjort.
Vær fornuftig.
Vores samarbejde har givet dig meget mere, end han kan give dig.
Lad mig hævne min søn, så kan vi koncentrere os om fremtidige opgaver.
Jeg beklager.
Dit sværd er måske rent, men du har blod på dine hænder.
Vent... Vent... Wyman, hør...
Bed ikke mig om tilgivelse, bed din Gud om det.
Kom ud, dreng!
Kom og mød din farbror i helvede!
Wyman!
Du spiller altså ikke død denne gang?
Du taler vores sprog.
Tak din farbror for det. Han fortalte en hel del.
Du ved vel, at han forrådte din far.
Han var en kløgtig mand.
Det var en god plan. Min far havde stået i vejen for hans vej til tronen.
Vi har taget meget fra hinanden. Ikke sandt?
Men ikke alt.
Ikke endnu.
Jeg bad dig tage dig af ham.
Hvad har du gjort?
Hvad har du gjort?!
Det er for sent...
Du svigtede os!
Vitharr.
Bliv her.
Tag hjem, min ven.
Tekster: Torben Christensen Ordiovision